|
![]() |
ISSN 1214-9675 Server vznikl za podpory Grantové agentury ČR. 21. ročník |
Témata
Doporučujeme
Kontakt
|
![]()
Vydáno dne 23. 05. 2009 (35834 přečtení) |
![]() |
Obr. 1: Obecné uspořádání optické přístupové sítě – varianty FTTH a FTTC.
Obr. 2 představuje referenční model GPON sítě. V praxi se pak nejčastěji upravuje a zjednodušuje pro specifické aplikace a použití, některé prvky a referenční body tak nemusí být v konkrétních případech použity.
![]() |
Obr. 2: Referenční model GPON.
Přenosové protokoly pasivní optické sítě jsou definovány mezi referenčními body S/R a R/S,
tyto body tvoří hranici optické distribuční sítě – ODN a jsou umístěny těsně za jednotkou
ONU/ONT respektive před OLT. Dvojice multiplexních modulů (filtrů) WDM (Wavelength
Division Multiplex Module) slouží pro oddělení vlnových délek odlišné sítě než je GPON,
tyto vlnové délky slouží pro provoz obecných přídavných síťových zařízení označených NE
(Network Element). Pokud není potřeba využívat optickou distribuční síť pro jiné vlnové
délky a zařízení, nejsou tyto moduly a referenční body A, B potřeba. Mezi dvojicí
referenčních bodů A, B se nachází vlastní optická přenosová trasa společně se sestavou
pasivních optických rozbočovačů (splitter), jejichž úkolem je větvit optickou síť pro
připojení jednotlivých koncových uživatelů.
Na účastnické straně je ještě k referenčnímu bodu a připojena jednotka AF (Adaptation
Function), která přizpůsobuje funkce rozhraní a protokoly v lokální síti konkrétního uživatele
potřebám optické přístupové sítě. Pokud je tato funkce implementována již v jednotce
ONU/ONT, není jednotka AF a referenční bod a potřeba. Nedílnou součástí sítě je rovněž její
řízení a dohled připojený pomocí rozhraní Q, tyto funkce jsou často implementovány
v samotném optickém linkovém zakončení – OLT.
Pro potřeby navazujících přenosových protokolů a vyšších vrstev komunikace jsou definovány na optickém spoji následující parametry:
Přenosová rychlost na fyzické vrstvě ve směru vzestupném (od koncových uživatelů) | 1,244 Gbit/s nebo 2,488 Gbit/s |
Přenosová rychlost na fyzické vrstvě ve směru sestupném (ke koncovým uživatelům) | 1,244 Gbit/s nebo 2,488 Gbit/s |
Logický dosah sítě | 60 km |
Fyzický dosah sítě | typicky 10 nebo 20 km |
Maximální rozdílová vzdálenost koncových uživatelů | 20 km |
Maximální střední doba šíření optického signálu | 1,5 ms |
Rozbočovací poměr | v současné době 1:64, perspektivně uvažováno 1:128 |
Tab. 1: Základní přenosové parametry varianty GPON.
Pozn.: Vzhledem k zachování zpětné kompatibility s některými zařízeními v předchozích generacích pasivních optických sítí byla rovněž implementována podpora pro přenosové rychlosti 155,52 a 622,08 Mbit/s pro oba směry přenosu, nicméně v praktických aplikacích se s těmito přenosovými rychlostmi nepočítá.
Současný obousměrný provoz v pasivních optických sítích lze vyřešit použitím dvojice
separátních vláken, kde na jednom vláknu bude probíhat provoz jen ve směru vzestupném, na
druhém pak jen ve směru sestupném. Znamená to však mimo jiné použití dvojnásobného
množství optických vláken, optických jednotek a rozbočovačů s dvojicemi optických
konektorů pro každý směr zvlášť. Z tohoto důvodu se prakticky beze zbytku používá vlnové
oddělení směrů přenosu, tedy varianty WDD (Wavelength Division Duplex). Jednotlivé
vlnové délky jsou specifikovány doporučením ITU-T G.984.2. Pro směr sestupný
(downstream) ke koncovým uživatelům se využívá rozpětí vlnových délek 1480-1500 nm, ve
směru vzestupném (upstream) od uživatelů pak vlnové délky 1260-1360 nm.
Definované toleranční rozmezí 20 nm, respektive 100 nm je zavedeno s přihlédnutím k nižší
kvalitě použitých optických zdrojů zejména v jednotkách ONU/ONT z důvodu jejich nižší
ceny. Zdroje obsažené v těchto zařízeních vykazují značnou závislost vysílané vlnové délky
optického signálu na teplotě, vlhkosti a stáří.
Pro vytvoření rozvětvené stromové struktury a připojení většího množství koncových
uživatelů je potřeba vhodným způsobem zajistit rozbočení a rozdělení přenášených optických
signálů. Vlastní rozbočení lze obecně realizovat různým způsobem a technologiemi,
v pasivních optických sítích se používají pasivní optické rozbočovače (splitter). Tyto
rozbočovače pouze provádějí v sestupném směru rovnoměrné rozdělení příchozího optického
signálu (optického výkonu) z optického linkového zakončení – OLT do všech odchozích
výstupů rozbočovače (obr. 3). V opačném směru, tedy ve směru od účastníků k
poskytovateli, se skládají jednotlivé datové jednotky do vymezených časových intervalů
společného optického vlákna směrem k OLT. Z tohoto důvodu je potřeba ve vzestupném
směru zajistit správnou synchronizaci a nastavení vysílacích okamžiků všech koncových
jednotek ONU/ONT, aby nedocházelo v rozbočovači ke kolizím. Je rovněž potřeba řídit
vysílací úrovně jednotek tak, aby přijímač OLT obdržel signál od všech ONU/ONT bez
výrazných výkyvů úrovně (viz. dále).
Výhodou pasivních rozbočovačů je zejména jejich nízká pořizovací cena, není potřeba žádné
přídavné napájení ani složitá údržba či řízení. Vnitřní struktura rozbočovače sestává typicky z
několika Y-článků, tvořených krátkými optickými vlákny zapojenými v kaskádě pro realizaci
požadovaného poměru rozbočení. Rozbočovací poměr číselně udává, kolik výstupů daný
rozbočovač obsahuje, častým zápisem jako poměr 1:N. Typické rozbočovače pro pasivní
optické sítě dosahují rozbočovacího poměru 1:2, 1:4, 1:8, 1:16, 1:32 a 1:64. Úměrně
vzrůstajícímu poměru roste i vložný útlum rozbočovače. Celkový útlum (1) je dán součtem útlumu dělením (2) a zbytkovým útlumem (3):
![]() |
(1) |
![]() |
(2) |
![]() |
(3) |
Kde ve vzorci (3) je v čitateli celkový vstupní výkon a ve jmenovateli suma všech výkonů na výstupech rozbočovače.
Pro rozbočovač 1:2 je např. udávána celková hodnota útlumu zhruba 3,9 dB, při poměru 1:8 je však tato hodnota již 10,8 dB na vlnových délkách určených pro provoz GPON.
Následující obrázek demonstruje funkci rozbočovače při vzestupném i sestupném směru
provozu. V sestupném směru dochází k rovnoměrnému rozdělení optického signálu do všech
odchozích směrů, data určená konkrétnímu uživateli jsou vydělena až v koncové jednotce
ONU/ONT. Všechny koncové jednotky přijímají uživatelská data určená všem jednotkám, je
proto potřeba zajistit šifrování dat a zabránit tak odposlouchávání zpráv určených jiným
jednotkám.
![]() |
Obr. 3: Demonstrace funkce pasivního rozbočovače.
Pasivní optické sítě GPON umožňují v případě potřeby řešit zálohování provozu. Většina způsobů realizace zálohy vychází ze zdvojení části nebo celé optické sítě a jejích prvků a přináší
tak nemalé zvýšení nákladů při výstavbě a provozu sítě.
Koncepce přepínání na záložní přenosové prostředky vychází z obdobných mechanizmů
v digitálních sítích SDH (Synchronous Digital Hierarchy), jako např. ochranné přepínání. Rozlišujeme dva základní způsoby přepnutí:
K automatickému přepnutí na záložní systém dojde v okamžiku zhoršení monitorovaných přenosových parametrů na pracovní trase. Při detekci či překročení hraničních parametrů jako je např. ztráta signálu, rozpad rámcové struktury signálu, zvýšení chybovosti BER (Bit Error
Rate) dojde k automatickému přepnutí provozu na záložní systémy.
Druhá možnost představuje vynucené přepnutí zásahem údržby, například v případě
požadavku na odpojení konkrétního úseku optické trasy při provádění jeho opravy. Potřebné
řídící informace pro provedení přepnutí v obou případech se nacházejí ve vyhrazených
služebních záhlavích přenášených datových jednotek. Vlastní zálohování je provedeno
zdvojením přenosových prostředků, lze tedy zálohovat například jen samotnou optickou
trasu, optickou trasu i optické linkové zakončení – OLT, nebo všechna použitá zařízení na
trase včetně jednotek ONU/ONT.
Jako optické detektory v optickém linkovém zakončení – OLT se používají při přenosových
rychlostech v řádu jednotek Gbit/s výhradně lavinové fotodiody (Avalanche photodiode, APD). Tyto detektory poskytují
vysokou citlivost a zejména široký dynamický rozsah potřebný pro dané rychlosti a typicky
dávkový provoz (burst-mode) v pasivních optických sítích. Pro zabránění přebuzení detektoru
v jednotce OLT a zajištění jeho rychlého zotavení byl implementován do systému řízení
koncových jednotek ONU/ONT mechanizmus korekce vysílacích úrovní ve vzestupném
směru. Tento mechanizmus umožňuje individuální řízení vysílacích úrovní jednotlivých
koncových jednotek. Koncoví uživatelé se v obecné optické síti nacházejí v různé vzdálenosti
od optického linkového zakončení – OLT a útlum optické trasy je pro každého individuální.
Vlastní řízení probíhá pomocí služebních zpráv umístěných ve vyhrazených částech
přenášených datových jednotek. Jednotky ONU/ONT umožňují pracovat v jednom
z následujících módů:
Optické linkové zakončení průběžně monitoruje vysílací výkony všech koncových jednotek v optické síti a porovnává je s nastavenými hraničními hodnotami. Na základě toho pak upravuje vysílací úrovně jednotlivých jednotek ONU/ONT pomocí služebních zpráv. Vedlejším efektem řízení je i prodlužování životnosti vysílacích a přijímacích prvků jednotek a snižování energetické náročnosti v celé optické síti. Konkrétní hodnoty vysílacích úrovní v normálním stavu a další charakteristiky optického signálu (jako např. masku pulzu, oko rozhodnutí, hraniční hodnoty fázového chvění, apod.) lze nalézt v doporučení ITU-T G.984.2.
Pro přenos v sestupném i vzestupném směru se využívá časové multiplexování TDM/TDMA (Time Division Multiple Access), kde datové jednotky určené pro jednotlivé uživatele a od nich jsou umístěny do společného časového rámce a přenášeny sdíleným optickým vláknem. Časový rámec se v PON sítích označuje jako T-CONT (Transmission Container) a pro potřeby tohoto textu bude označován jako přenosový rámec. Předchozí generace pasivních optických sítí APON (ATM Passive Optical Network) a BPON (Broadband Passive Optical Network) používaly přenos pomocí ATM buněk (Asynchronous Transfer Mode). Varianta GPON je dalším vývojovým krokem těchto sítí, přichází s vylepšeným přenosovým protokolem GEM (GPON Encapsulation Method), nicméně pro zachování zpětné kompatibility některých koncových zařízení v síti umožňuje rovněž přenos ATM buněk a zachovává některé další mechanizmy.
Předchozí generace optických sítí APON a BPON poskytovaly přenosové rychlosti 155,52 Mbit/s, 622,08 Mbit/s a 1244,16 Mbit/s.
Směr sestupný je tvořen informačními buňkami s uživatelskými daty, signalizačními
buňkami, řídícími buňkami OAM (Operations, Administration and Maintenance) a
výplňovými buňkami. Pokud buňky OAM obsahují řízení operací fyzické vrstvy, označují se
jako PLOAM (Physical Layer OAM). Přenosový rámec je tvořen nepřetržitým tokem
časových intervalů délky 53 bajtů a jednotlivé ATM buňky jsou přímo umisťovány do
jednotlivých časových okamžiků. V přenosovém rámci je vždy umístěna 1 buňka PLOAM,
následována 27 buňkami uživatelských dat. V případě přenosové rychlosti 155,52 Mbit/s jsou
přeneseny 2 rámce, tedy celkem 56 buněk, z nichž jsou 2 PLOAM. Pro přenosovou rychlost
622,08 Mbit/s je to čtyřnásobné množství, tedy celkem 224 ATM buněk, ze kterých je 8
PLOAM a pro přenosovou rychlost 1244,16 Mbit/s pak platí dvojnásobné množství – celkem
448 ATM buněk, z nichž je 16 PLOAM. Užitečná přenosová rychlost, tedy rychlost bez
PLOAM buněk a bez záhlaví ATM buněk, je daná vzorcem (4):
![]() |
(4) |
Kde vp je přenosová rychlost informačního obsahu buněk, vfyz je rychlost na fyzické vrstvě.
Pro vfyz = 155,52 Mbit/s je užitečná rychlost přibližně 135 Mbit/s.
Ve směru vzestupném obsahuje přenosový rámec 53 časových intervalů, každý o velikosti
56 bajtů pro přenosovou rychlost 155,52 Mbit/s. V případě přenosové rychlosti 622,08 Mbit/s
pak obsahuje čtyřnásobné množství časových intervalů, tedy 212. V kapitole s popisem způsobu přenosu bylo
uvedeno, že ve vzestupném směru je potřeba zajistit vyhrazené vysílací okamžiky pro
všechny koncové jednotky ONU/ONT tak, aby nedocházelo ke vzájemným kolizím. Optické
linkové zakončení – OLT proto na základě znalosti zpoždění při šíření optického signálu od
jednotlivých jednotek ONU/ONT, zjištěné na základě metody Ranging (bude popsána dále),
odesílá v sestupném směru v informačním poli příslušné PLOAM buňky informaci o
přiděleném vysílacím okamžiku každé koncové jednotce ONU/OLT. Po tento vysílací čas má
jednotka ONU/ONT garantováno, že žádná jiná jednotka nebude vysílat a nedojde ke kolizi.
Mechanizmus přidělování vysílacích časů se označuje jako DBA (Dynamic Bandwidth
Assignment) a bude detailněji popsán dále. Kromě toho jsou jednotlivé buňky ve vzestupném
směru odděleny ochranným intervalem, který je součástí rozšířeného záhlaví ve vzestupném
směru, jak je naznačeno na následujícím obrázku pro přenosovou rychlost 155,52 Mbit/s.
PLOAM buňky se přenáší i ve vzestupném směru, není však pevně stanoveno jejich umístění
v rámci – vkládají se místo standardních ATM buněk s uživatelskými daty. Doporučení pouze
stanovuje, že každá koncová jednotka ONU/ONT musí odeslat alespoň jednu PLOAM buňku každých 100 ms.
![]() |
Obr. 4: Struktura přenášených dat při použití ATM buněk.
Rozšířené záhlaví ve vzestupném směru obsahuje zejména ochranný interval pro dodatečné
oddělení vysílaných buněk, preambuli pro zajištění bitové synchronizace nesoucí informaci o
fázovém posuvu a dále definovanou posloupnost pro detekci počátku ATM buňky i pro
zajištění bajtové synchronizace. Délka jednotlivých polí není pevně stanovena, minimální délka ochranného intervalu jsou 4 bity.
Strukturu PLOAM buňky (informační pole 48 bajtů) v sestupném směru definuje doporučení
ITU-T G.983.1 následovně:
Struktura PLOAM buňky ve vzestupném směru obsahuje opět identifikátor buňky PLOAM, dále 12 vyhrazených bajtů pro pole služebních zpráv (stejná struktura jako v sestupném směru) a zbylé bajty buňky tvoří posloupnosti pro testování a korekci přijímacích a vysílacích obvodů (vysílací a přijímací úrovně na obou stranách).
Přístup ke sdílené přenosové kapacitě (Media Access Control, MAC) je zajišťován
procedurou DBA (Dynamic Bandwidth Assignment). Jedná se o dynamický způsob
přidělování časových intervalů jednotlivým koncovým jednotkám ONU/ONT v přenosovém
rámci ve vzestupném směru. Tento mechanizmus zajišťuje ve spolupráci s ochranným
intervalem, že nedojde ke kolizi dat vysílaných různými jednotkami.
Koncové jednotky ONU/ONT na základě potřeby vysílaní uživatelských dat ve vzestupném
směru (podle aktuálního zaplnění své vnitřní vyrovnávací paměti) zasílají své požadavky
jednotce OLT v rámci služebních buněk PLOAM. V těchto požadavcích specifikují počet
požadovaných časových okamžiků pro přenos ATM buněk, nebo délku bloků při přenosu
pomocí GEM. K dispozici je rovněž 5 profilů na základě obsahu a typu uživatelských dat,
umožňující systém priorit. Jedná se o obdobnou funkci jako v případě adaptační vrstvy AAL 1
až 5 (ATM Adaptation Layer).
V rámci doporučení GPON jsou specifikovány dva módy pro přidělování vysílací kapacity ve
vzestupném směru. Metoda označovaná SR-DBA (Status Reporting DBA) a metoda NSR-DBA (Non Status Reporting DBA).
V prvním případě koncová jednotka ONU/ONT podává
zprávy o aktuálních požadavcích na přidělení potřebné kapacity na jednotlivé výzvy jednotky
OLT. Ve druhém případě jednotka OLT automaticky vyhrazuje koncovým jednotkám
ONU/ONT vysílací okamžiky a přenosovou kapacitu na základě znalosti předchozích
příchozích toků. V tomto případě nedochází k přenosům informačních zpráv s požadavky na
přidělení přenosové kapacity.
![]() |
Obr. 5: Princip podávání žádostí a vysílání uživatelských dat v systému SR-DBA.
Ze schématu komunikace SR-DBA (obr. 5) vyplývá, že jednotka OLT může přidělit vysílací časy koncové jednotce ONU/ONT pro odeslání informace a uživatelských dat (definovaná velikost), nebo pouze pro odeslání informace o aktuálním stavu zaplnění vyrovnávací paměti dané jednotky a neumožnit ji tak vyslat uživatelská data. Informace o aktuálních přidělených časových okamžicích a kapacitách je v případě ATM provozu obsažena v buňkách PLOAM v sestupném směru (viz. popis PLOAM buněk), v případě GPON sítě využívající GEM protokol je struktura pozměněna.
V předchozím textu byly definovány parametry logický a fyzický dosah sítě a rozdílová vzdálenost koncových zákazníků. Tyto parametry jsou důležité pro určení doby zpoždění šíření optického signálu od jednotlivých koncových jednotek ONU/ONT a stanovení nezbytné korekce vysílacích okamžiků pro DBA. Z tohoto důvodu byla zavedena metoda pro měření a vyhodnocení zpoždění, označovaná jako Ranging. Při instalaci nové koncové jednotky ONU/ONT do optické sítě je možné ručně definovat její přibližnou vzdálenost od jednotky OLT, pokud tato vzdálenost není definována, počítá se s rozpětím 0 až 20 km (viz. parametry GPON). Existují dvě možnosti:
![]() |
Obr. 6: Definice referenčních bodů a rozdělení časů šíření a zpracování signálu.
Obr. 6 popisuje rozložení jednotlivých dob zpoždění při šíření optického signálu a jeho zpracování v jednotkách OLT a ONU/ONT a dále definuje referenční body pro vyhodnocení fázových vztahů. Doba Ts je definována jako rozdíl okamžiků, kdy jednotka ONU/ONT přijme ze sestupného směru výzvu k vysílání a doby, než ve vzestupném směru začne odesílat uživatelská data či jiné zprávy, pokud je doba Td rovna 0. Doba Td představuje časový okamžik, kdy jednotka ONU/ONT vyčkává začátku jí určeného vysílacího okamžiku. Časy TiS1, TiO1, TiO2 a TiS2 jsou způsobeny zpožděními při opticko-elektrickém převodu a naopak, doba Tpd je dána zpožděním při šíření optického paprsku optickou distribuční sítí – ODN. Celkový čas zpoždění (začátek červeně a konec modře označený v obr. 6) je dán vztahy (5), (6):
![]() |
(5) |
![]() |
(6) |
Kromě celkového zpoždění se udává i doba TONU, která vyjadřuje zpoždění při přijímání,
zpracování a vysílání pro konkrétní jednotku ONU/ONT. Pro vyjádření zpoždění se častěji
než časový údaj používá počet ATM buněk, o které při zpoždění dochází k posuvu.
Samotný proces změření doby zpoždění (Ranging) zahajuje jednotka OLT, která v sestupném směru vyšle PLOAM
buňku obsahující řídící zprávy pro zahájení procedury. Jednotka ONU/ONT, které je zpráva
určena (pokud je určena více jednotkám, odesílají své zprávy postupně), okamžitě po
obdržení zprávy vyšle odpověď opět ve formě PLOAM buňky ve vzestupném směru v k tomu
vyhrazeném okně (Ranging window). Jednotka OLT na základě přijaté zprávy provede
vyhodnocení fázového posunu a celkového zpoždění T, v následné PLOAM buňce o výsledku
informuje jednotku ONU/ONT a ta si pomocí zjištěné odchylky koriguje vlastní časovací
obvody. Konkrétní popis zpráv, jejich význam a specifické situace jsou podrobně popsány v doporučení ITU-T G.983.1.
S ohledem na nový přenosový protokol a pro zjednodušení struktury byl navržen a implementován pozměněný vrstvový model pro variantu GPON oproti předešlým APON a BPON. Většina prvků z předchozí generace pasivních optických sítí byla převzata a použita, některé byly zachovány z důvodu zpětné návaznosti některých koncových zařízení. Nicméně předchozí generace APON, BPON není s novou generací GPON plně kompatibilní a optické jednotky a zařízení spolu vzájemně nespolupracují.
![]() |
Obr. 7: Vrstvový model optické sítě GPON.
Nejvýraznější změnou oproti původnímu modelu je implementace nového protokolu GEM a
systému služebních zpráv a řízení OMCI (ONU Management and Control Interface). Druhá
vrstva GTC (GPON Transmission Convergence Layer) byla rozdělena na spodní podvrstvu
GTC-F (GTC Framing Sub-layer) a horní GTC-A (GTC Adaptation Sub-layer).
Spodní podvrstva GTC-F zajišťuje zejména správné sestavení a detekci přenášených datových
jednotek, vyděluje jednotlivé bloky (provádí jejich multiplexaci a demultiplexaci) a rovněž
sestavuje záhlaví celého přenosového rámce T-CONT. Přímo odděluje obsah služebních
zpráv a řídících informací uložených v PLOAM buňkách a OAM (Operations, Administration
and Maintenance) buňkách. Tyto buňky slouží pro řízení a správu fyzické vrstvy a pro řešení
operací s ní bezprostředně souvisejících. Jedná se například o informace o přidělených
vysílacích intervalech jednotlivým koncovým jednotkám, vyhodnocování šifrovacích klíčů,
signalizace při procesu DBA apod. Pro dohled řízení operací vyšších vrstev byl
implementován nový protokol – OMCI. Tyto zprávy se nacházejí v samotných datových
jednotkách rámců GEM a protokol zodpovídá zejména za správné doručení přenášených uživatelských dat.
Horní podvrstva GTC-A provádí analýzu, adaptaci a rozdělení vlastních přenášených GEM
rámců. Odděluje a formátuje část přenášenou pomocí buněk ATM, část samotného obsahu
GEM, vyděluje a vkládá řídící a informační zprávy OMCI a řídí dynamické přidělování
přenosové kapacity ve vzestupném směru – DBA, souhrnně jsou funkce pro řízení provozu a
přidělování kapacity v síti GPON označovány jako MAC (Media Access Control Flow).
Vlastní proces dynamického přidělování kapacity ve vzestupném směru je prakticky stejný
jako u předešlých generací. Ve variantě GPON byla pouze přidána možnost kombinovat
prvky SR-DBA a NSR-DBA, jednotka OLT tedy může přijímat požadavky od koncových
jednotek ONU/ONT a současně monitorovat jejich dosavadní odchozí příspěvky. Konečné
rozhodnutí o přidělení vysílacího prostoru pak vytváří na základě obou informací. Informace
s požadavky na přidělení kapacity od koncových jednotek přicházejí do jednotky OLT ve
služebních zprávách umístěných v buňkách PLOAM, v opačném směru však jednotka OLT
odpovídá pomocí zpráv vyhrazených v OMCI. Tyto zprávy jsou umístěny v přenosovém
rámci T-CONT v jeho informačním záhlaví. Informace o přidělené kapacitě je vyjádřena
rozpětím (začátek a konec) vymezeného intervalu nejčastěji pomocí časových intervalů či
bajtů. Tyto zprávy se nacházejí ve vyhrazeném poli záhlaví přenosového rámce, které se
označuje jako PCBd (Physical Control Block downstream).
![]() |
Obr. 8: Zprávy o vyhrazení kapacity v rámci ve vzestupném směru.
Ve směru sestupném mají přenosové rámce vždy pevnou strukturu a délku 125 μs pro obě používané přenosové rychlosti, v případě rychlosti 1244,16 Mbit/s jeden rámec obsahuje celkem 19440 bajtů, při přenosové rychlosti 2488,32 Mbit/s je rámec tvořen z 38880 bajtů. Délka záhlaví rámce (PCBd) je vždy shodná pro obě přenosové rychlosti a závisí na počtu koncových jednotek ONU/ONT připojených v síti, obsah rámce je podroben procesu skramblování pomocí polynomu x7+x6+1 za použití posuvného registru a operace modulo 2.
![]() |
Obr. 9: Struktura přenosového rámce v sestupném směru.
Záhlaví rámce PCBd je tvořeno těmito částmi:
Uživatelská data následují v rámci bezprostředně po záhlaví a mohou být začleněna jak
pomocí ATM buněk, tak současně ve struktuře definované protokolem GEM.
Ve vzestupném směru má přenosový rámec opět délku 125 μs pro obě přenosové rychlosti a
je složený z dat od jednotlivých koncových jednotek ONU/ONT. Koncová jednotka odešle
vždy volitelně jedno až čtyři části záhlaví podle požadavku jednotky OLT a dále pokud má
možnost i uživatelská data. Záhlaví může být tvořeno kombinací z následující čtveřice:
![]() |
Obr. 10: Struktura přenosového rámce ve vzestupném směru.
Záhlaví PLO obsahuje bajty preambule (označení počátku rámce, odvození rámcové
synchronizace), bitovou paritu, identifikační označení koncové jednotky ONU/ONT a
identifikátor aktuálního počtu čekajících uživatelských dat na odeslání s jejich prioritou.
PLOAM záhlaví obsahuje 13 bajtů služebních zpráv, jejichž struktura byla popsána výše. PLS
záhlaví slouží pro vysílání testovacích posloupností pro korekci a nastavení vysílací úrovně a
s tím spojené služební zprávy tak, jak bylo popsáno v kapitole o řízení vysílacích úrovní. Záhlaví DBR slouží pro
odeslání zprávy a požadavku na vyhrazení vysílací kapacity v přenosovém rámci ve
vzestupném směru, princip DBA byl popsán v kapitole o přidělování přenosové kapacity. Pokud jednotka OLT povolila
odeslání uživatelských dat, jsou tato data vyslána po záhlaví DBR a to buď ve formátu ATM
buněk, nebo pomocí rámců protokolu GEM, není však povolena kombinace obou způsobů
dohromady, jako v případě přenosového rámce v sestupném směru.
Struktura vlastního GEM rámce obsahuje záhlaví o délce celkem 40 bitů (5 bajtů) a část
uživatelských dat, která má obecnou délku 0-4095 bajtů. Toto omezení velikosti je dáno
polem PLI (Payload Length Indicator) v záhlaví rámce a pokud je potřeba přenést větší
množství uživatelských dat najednou, je potřeba je rozdělit do dvou GEM rámců. Hlavní
výhodou nového protokolu GEM oproti přenosu pomocí ATM buněk je flexibilnější práce
s uživatelskými daty a odstranění nadměrné režie u relativně krátkých buněk. Protokol GEM
umožňuje mnohem snazší manipulaci s různými typy uživatelských dat, je velmi vhodný i pro
Ethernet rámce. Strukturu a popis záhlaví GEM představuje následující obrázek.
![]() |
Obr. 11: Struktura GEM rámce.
V záhlaví GEM rámce se nacházejí pole:
Obecně lze proces přidání nové koncové jednotky ONU/ONT do optické sítě (proces ONU discover) rozdělit na dva případy:
Z popisu funkce optického rozbočovače vyplývá, že všechny koncové jednotky ONU/ONT
připojené v rámci jedné sítě přijímají odesílané příspěvky určené všem ostatním koncovým
jednotkám. Aby nemohlo dojít k odposlouchávání uživatelských dat určených pro jiné
jednotky, bylo pro přenášené rámce v sestupném směru zavedeno jejich
šifrování a systém výměny zabezpečovacích klíčů. Ve vzestupném směru toto riziko nehrozí,
potenciální útočník by musel přímo narušit strukturu optické sítě, což by obsluha dokázala
detekovat a odposlouchávání tak zabránit. Rovněž jiné útoky nepředstavují v pasivních optických sítích vážnější riziko.
Pro zabezpečení přenášených dat se používá standard AES (Advanced Encryption Standard),
což je bloková šifra délky 16 bajtů. Šifrují se pouze uživatelská data v sestupném směru, záhlaví rámců a jiných
datových jednotek a uživatelská data ve směru vzestupném se přenášejí nešifrovaná. Použité klíče mají typicky délku 128, 192 nebo
256 bajtů, pro sítě GPON se využívají obvykle klíče délky 128 bajtů. Výměnu klíče
inicializuje jednotka OLT odesláním služební zprávy koncové jednotce ONU/ONT pro
vygenerování nového klíče. Na základě tohoto požadavku koncová jednotka vygeneruje nový
klíč, uloží si jej do vlastního registru a v nejbližším vyhrazeném intervalu ve služební zprávě
buňky PLOAM ve vzestupném rámci jej odešle jednotce OLT. Protože je délka samotného
klíče větší než kapacita jedné buňky, je klíč rozdělen a poslán ve více buňkách, pro zajištění
jeho bezchybného příjmu je odeslán celkem třikrát. Pokud jej jednotka OLT bezchybně
přijme, uloží si jeho hodnotu do registru a zvolí náhodný počet rámců, pro které bude tento
klíč použit. Pokud jednotka OLT klíč správně nepřijme, vyzve koncovou jednotku ONU/ONT
k vygenerování a zaslání klíče nového. Další odesílání a přijímání uživatelských dat v sestupném směru probíhá v chráněném šifrovaném režimu za použití aktuálního klíče. V okamžiku,
kdy dojde k vyčerpání počtu přenesených rámců, pro které byl tento klíč vygenerován, odešle
jednotka OLT služební zprávou koncové jednotce ONU/ONT požadavek na vygenerování a
zaslání nového klíče a celý proces se opakuje.
Dalším mechanizmem pro zabezpečení přenášených dat - korekci chyb se používá Reed-Solomonovo kódování (Reed-Solomon FEC), konkrétně kódování RS (255, 239). Po každých
239 bajtech přenesených dat je přeneseno 16 redundatních zabezpečujících bajtů. Informace a
služební zprávy o parametrech RS kódování se přenášejí mezi jednotkami v identifikačním
poli (IDENT) v záhlaví PCBd. Indikaci chyb, zejména v případě služebních informací a zpráv
v záhlavích, nabízí parita a kódování CRC.
Pasivní optické přístupové sítě nabízejí v současné době dostatečné přenosové rychlosti a
potřebné překlenutelné vzdálenosti i pro náročné aplikace. V evropském prostředí byla pro
budování národních sítí v jednotlivých státech zvolena ve většině případů právě varianta
GPON, představená v tomto příspěvku. Díky postupnému snižování nákladů na výstavbu
optických tras a cen koncových optických jednotek nahradí optické přístupové sítě dosud
dominující metalické přípojky. Tam, kde bude nutná úspora nákladů, nebo při požadavku na
zachování části původních metalických vedení, budou vybudovány kombinované opticko-metalické
sítě s využitím moderních přípojek VDSL2. Nicméně z posledních průzkumů již
nyní vyplývá, že ani současná generace těchto pasivních optických sítí nebude dostačovat pro
budoucí požadavky, příštím vývojovým stupněm budou sítě založené na vlnovém multiplexu
WDM (Wavelength Division Multiplex).
Tento článek vznikl za podpory Výzkumného záměru MSM6840770014.
[1] ITU-T: G.983.1 - Broadband optical access systems based on Passive Optical Networks
(PON). [online], Internet: http://www.itu.int/rec/T-REC-G.983.1-200501-I/. [cit. 2009-09-05].
ITU-T, January 2005.
[2] ITU-T: G.983.4 - A broadband optical access system with increased service capability
using dynamic bandwidth assignment. [online], Internet: http://www.itu.int/rec/T-REC-G.983.4-200111-I/.
[cit. 2009-09-05]. ITU-T, November 2001.
[3] ITU-T: G.984.1 - Gigabit-capable passive optical networks (GPON): General
characteristics. [online], Internet: http://www.itu.int/rec/T-REC-G.984.1-200803-I/. [cit. 2009-09-05]. ITU-T, March 2008.
[4] ITU-T: G.984.2 - Gigabit-capable Passive Optical Networks (GPON): Physical Media
Dependent (PMD) layer specification. [online], Internet: http://www.itu.int/rec/T-REC-G.984.2-200303-I/. [cit. 2009-09-05]. ITU-T, March 2003.
[5] ITU-T: G.984.3 - Gigabit-capable Passive Optical Networks (G-PON): Transmission
convergence layer specification. [online], Internet: http://www.itu.int/rec/T-REC-G.984.3-200803-I/. [cit. 2009-09-05]. ITU-T, March 2008.
[6] ITU-T: G.984.4 - Gigabit-capable passive optical networks (G-PON): ONT management
and control interface specification. [online], Internet: http://www.itu.int/rec/T-REC-G.984.4-200802-P/. [cit. 2009-09-05]. ITU-T, February 2008.
Tento web site byl vytvořen prostřednictvím phpRS - redakčního systému napsaného v PHP jazyce.
Na této stránce použité názvy programových produktů, firem apod. mohou být ochrannými známkami
nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.